Kald mig Ishmael...
For nogle år siden var jeg flad og ville stå til søs.
Når jeg bliver dyster og i dårligt humør-
-når sjælen føles tung, er det på tide at stikke til søs igen.
Uanset hvilken vej du vælger, fører den til vandet.
Vandets magi lokker alle mænd væk fra land-
-og leder dem over bjergene, langs åer og floder til havet.
Havet, hvor hver mand, som i et spejl, møder sig selv.
Jeg nåede frem til New Bedford-
-en stormfuld lørdag sent på året i 1841.
- Rom. - Hvor meget?
En penny for hver streg.
- Cape Horn målet koster en shilling. - Fyld på for en shilling.
Du mangler vel logi?
Har du noget imod at dele seng med en harpuner?
Skal du på hvaljagt? Det kræver tilladelse.
- Du er ikke fra New Bedford? - Nej.
- Så kræver det tilladelse. - Af os. Mændene fra New Bedford.
Havet er vores.
Og hvalen er også vores.
Ingen anden må dræbe den uden vores billigelse.
- Modsætter du dig det? - Nej.
Godt. Så giver vi dig lov til at sejle på havet.
En skål for knægten! Og for store hvaler!
- Kan hvaler gøre sådan? - Hvaler kan gøre alt!
De kan dukke op som et jordskælv og lande som et bjerg.
En hval kan knuse skibes spanter og sluge hele besætningen!
Tro mig, hvis Gud var en fisk, ville han være en hval.
Ahab...
- Hvem er Ahab? - Kaptajn Ahab!
- Hvem er kaptajn Ahab? - Ja, du... Ahab er Ahab.
Musik!
Syng så!
Hvem er harpuneren, jeg skal dele seng med?
Han er ikke blandt dem. Han er, hvad man kalder mørklødet.
Han kommer, så snart han har solgt sit hoved.
- Sit hvad? - Hoved.
Det er ikke så let. New Bedford er fyldt til bristepunktet.
- Med hvad? - Hoveder.
Kom så, knægt!
- Vent! - Hvem er du?
- Spyt ud, eller jeg dræber dig! - Peter Coffin! Red mig!
Hvad er det for en larm?
Hvorfor sagde du ikke, jeg skulle dele seng med en kannibal?
Det troede jeg, du vidste. Jeg sagde jo, han solgte hoveder.
Bed ham stikke tomahawken eller piben ind...
Sov godt.
Nå... hellere en ædru kannibal end en fuld kristen.
I New Bedford er der et hvalfangerkapel.
Få er de fiskere på vej til fjerne have-
-som undlader at besøge det.
"Men Herren sendte en stor fisk"-
"som slugte Jonas".
Kammerater, Jonas' synd bestod i, at han ikke fulgte Guds ord.
Han fandt det for svært. Gud sætter os altid på svære prøver.
For at adlyde Gud må vi være ulydige mod os selv.
Men Jonas spotter Gud og forsøger at undslippe ham!
Jonas tror, et skib kan føre ham til lande, hvor Gud ikke regerer.
Han vandrer rundt i havnen som en tyv, ivrig efter at stikke til havs.
Da han stiger om bord, håner sømændene ham.
Skibet står til søs.
Men snart gør havet oprør og truer med at knuse skibet i stormen.
Bådsmændene kaster al last over bord. Kasser, baller, krukker...
Vinden hyler, mændene råber. "Jeg frygter Herren", råber Jonas.
"Himmelens Gud, som skabte havet og fastlandet"!
På ny håner sømændene ham.
Fortvivlet råber Jonas, at de skal smide ham over bord.
Han vidste, det var hans skyld, at stormen ramte dem.
Men Jonas...
Kastet i havet som et anker...
... direkte ned i de frygtelige kæber, som ventede på ham.
Den store hval lukker sine elfenbenstænder-
som et fængsel omkring ham.
Men Jonas beder til herren i fiskens mave.
Men bemærk hans bøn... Han hverken græder eller klager.
Han finder straffen retfærdig. Han overgiver sig i Herrens hænder.
Men selv fra dødsrigets bug, forlist i havets dyb-
hørte Gud hans bønner.
Og Gud talte til hvalen.
Og fra havets dyb skød hvalen op mod solen-
og kastede Jonas op på stranden.
Og Jonas, forslået og mørbanket...
... og med havets brus i ørerne, som i to konkylier...
... adlød Guds befaling. Og hvad var det?
At forkynde sandheden, der hvor falskheden råder!
Ve den, som gyder olie på vandet-
som Gud har pisket op til storm.
Ve den, som lodsen, Paulus beskrev-
- som præker for andre, men selv kommer til kort.
Men fryd til den-
- som mod denne jords hovmodige mænd-
står fast på sin ret-
og knuser al synd-
- om han så skal finde den under senatorers og dommeres kapper!
Og evig glæde tilkommer ham...
... når han lægger sig ned for at dø og siger:
"Åh Fader... "
"... dødelig eller udødelig, så dør jeg".
"Jeg har stræbt efter at være Din"-
"-mere end at være denne verdens eller min egen".
"Og dog er dette ingenting".
"Jeg overgiver evigheden i dine hænder".
"Thi hvad er mennesket"-
"hvis det overlever sin Gud"?
... og halvtreds.
Tre gange er jeg nået til halvtreds.
Mange siger, en stor bog.
- Kan du ord? - Ja.
Jeg kan billeder. Denne hval... vil du læse?
"Hvalens hjerte er større end røret i London Bridges vandværk".
"Vandet i røret er ikke så tykt, eller rinder så hurtigt"-
- "som blodet, hvalens hjerte pumper ud".
Tak.
Queequeg... hvem er du, og hvor kommer du fra?
Min far konge, jeg høvding. Min onkel, ypperstepræst på ø.
Sydvest, langt væk. Skibe sejler forbi.
Jeg tager kano. Jeg sejler, jeg svømmer.
Klatrer i reb. Jeg gemmer mig, Skib tager mig med, mange år.
- Se hele verden. - Underligt.
Mange kristne misunder dig dit øparadis. Hvad nu?
- Stikke til søs. Og du? - Jeg vil jage hvaler.
Også mig. Din båd, min båd. Jeg spise samme mad.
Vi sejle på samme vand. Vi dræbte samme hval.
Vi venner. Samme blod, hoved...
Hvilket skib, Queequeg? Tit-Bits? Det er et glimrende fartøj.
-Eller Devil-Dam? -Farligt.
Se der!
Hun er pyntet med elfenben fra alle sine ofre.
Klamperne er lavet af hvaltænder.
Og roret er lavet af hvalkæber.
- Ohøj! Hvad vil l? - Vi søger Pequods kaptajn.
- Hvad ønsker eder af ham? - Vi agter at påmønstre.
- Såh? - Ja. Deres højhed.
- Gør du nar? - Nej, jeg følger bare jargonen.
Hvis jeg ikke var kvæker, gav jeg dig en ørefigen.
Du er ikke fra New Bedford. Har du fanget hvaler før?
Jeg har sejlet flere gange med handelsflåden.
- Hvorfor netop hvalfangst? - Jeg vil se, hvordan det er.
Har du set Ahab? Skibets kaptajn? Se på ham, så ved du det.
En mand, som er kløvet midtover-
- og lappet sammen med kaskelotben.
Hans udseende siger mere end nogen præken om menneskets dødelighed.
- Gjorde hvalen det? - Den var på størrelse med en ø.
Tør du kaste en harpun i gabet på en hval og jagte den?
Ja, hvis det var absolut nødvendigt.
Følg med!
Bildad, den unge mand ønsker at påmønstre.
- Har du været sørøver før? - Nej!
- Du dræbte ikke din forrige kaptajn? - Nej, da.
- Han er go' nok. - Hvad skal vi betale ham?
- En 777. del må være nok. - Det er alt for lidt!
De har et generøst hjerte, men vi må påtænke skibets ejere.
Vi kan ikke tage brødet fra enker og forældreløse børn.
- Min sidste hyre var... - Han får en 300. del.
"Saml ikke skatte på jorden... "
- Min sidste hyre var... - 777. del.
En tre hundrededel. Tak mig ikke, det er kun rimeligt.
Du tøver? Skriv under.
Jeg tænker på kaptajn Ahab.
Var Ahab ikke en ond konge? Slikkede hundene ikke hans lig?
Kaptajn Ahab har ikke døbt sig selv. Skriv nu bare under!
- Og nu din ven, mørkets søn. - Queequeg, træd nærmere.
- Hvad siger du, Bildad? - Han er næppe kristen.
Går du i kirke om sødagen? Kan du de 10 bud?
Dig tager vi. Skriv under, så får du en 60. del.
Hvalbådstønder: 15. Gummirør: 10.
Kammerat, går I om bord? Har I påmønstret dette skib?
Har I påmønstret Pequod? Stod der noget om jeres sjæl?
I har måske ikke en sjæl. Har I mødt Ahab?
- Hvad snakker du om? - Hans mor døde i barselssengen.
Guds lyn slog ned i ham. Han spyttede i kalken i kirken!
- Sagde de, hvad der skete sidst? - Jeg ved, at hvalen tog hans ben.
Men ved du virkelig det hele?
Sagde de, at hvalen gav hans sjæl ar? Nej, det gjorde de sikkert ikke.
Os narrer du ikke. Det er let at ligne en mand med en hemmelighed.
En dag ude på havet vejrer I land, hvor der ikke er land.
Og den dag går Ahab i sin grav, men genopstår igen.
Han genopstår og befaler alle på nær en, at de skal følge ham.
Godmorgen, kammerater.
Gud bevare jer!
- Hov, du! Hvad hedder du? - Elijah.
Mit navn er Elijah.
- En bibel? - Nej tak. Jeg har en.
- En bibel? - Tak.
En bibel?
Jag ikke for meget på Herrens dag, men forpas ikke chancen.
Op i riggen!
Du der, grønskolling! Op i riggen!
Cedertræ er steget tre procent i år.
Op med råerne!
- Smørret kostede 20 cent skålpundet. - Kom nu, Bildad!
Tre år er lang tid at være væk. Gud bevare jer.
Vel hevet!
Træk landgangsbroen ind!
Af banen!
Kast los!
Sæt topseglet!
Op i luvart!
Rundt om jorden!
Pequod sejlede østpå mod hvalrige farvande ved Azorerne.
Besætningen kom fra hele verden.
Fra Grønland til Mombassa. Fra Clyde til Kokovoko.
Flask, tredje styrmand hundsede med folk, større end ham selv.
Han nærede et personligt had til især hvalerne.
Så var der lille, sorte Pip. Kahytsdrengen fra Alabama.
Førstestyrmand var Starbuck, hvis kvækerslægt var hvalfangere.
Han opsøgte ikke farer. Hans mod var en stabelvare som kød og mel.
Det skulle ikke sløses unødigt væk.
Skibstømreren lavede både og brækkede arme og ben.
Smeden Perth var omgivet af gnister.
Han indåndede dem, de satte sig i hans ører.
Men det generede ikke Perth.
Han kunne ikke få flere ar.
Queequeg var førsteharpuner.
Indianeren Tashtego stammede fra et stolt krigerfolk.
Og Daggoo, som havde fået sin frækhed-
-efter at have dræbt en løve og spist dets kød.
Stubb var andenstyrmand.
Han veg ikke tilbage for at pirre djævelen.
Sorgløse, fjollede, godmodige og kloge Stubb.
Men der var ingen spor efter vores hersker og diktator.
Ahab blev bag sin låste dør, så længe der var dagslys.
Der er han. Der er Ahab.
Ahab går ud i måneskinnet.
Mærkeligt...
Kun om natten... går han rundt på dækket ganske ensom.
Slibe det med sand, polere det med sten, siger de.
Og når man har gjort det, skal man begynde forfra.
Skure, slibe og polere det.
Der bliver ingen tid til gale streger.
Pludselig dukkede en truende person op, som støbt i jern:
Kaptajn Ahab.
Hans firskårne krop hvilede på et hvidt ben-
-skåret ud af hvalben.
Han mærkede ikke vinden eller den salte luft.
Hans blik var rettet mod horisonten-
-han syntes mærket af hjemsøgelse og lidelser.
- Mr. Starbuck. - Sir?
Beordr alle mand agterud.
Alle mand agterud!
Jer i mastetoppen, kom ned!
Hvad gør l, når I ser en hval?
Råber: "Efter ham"!
- Godt. Og derefter? - Søsætter både og jagter den!
- Hvad synger l, når I ror? - En død hval eller en knust båd!
Alle jer i mastetoppen, hør efter...
I skal holde udkik efter en hvid hval.
En hval så hvid og så stor som et snedækket bjerg!
Se denne spanske guldmønt.
Tømrer, ræk mig din bedste mukkert.
Den af jer, som finder den hvide hval for mig...
... får denne guldmønt.
Det er en hvid hval!
- Hold øjnene åbne! - Kaptajn Ahab?
Er det den, som slår så mærkeligt med halen?
Har den en usædvanlig tyk stråle?
Sidder der mange harpuner i dens skind?
Ja, som proptrækkere! Harpunerne sidder skævt i den.
Og den sprøjter en meget tyk stråle.
Og den slår med halen som et ødelagt sejl!
Død, folkens. I har set ham. Det er Moby Dick.
Kaptajn Ahab, var det ikke Moby Dick, som tog Deres ben?
Jo, det var Moby Dick.
Han sled min sjæl og krop itu, til de blødte ind i hinanden.
Jeg vil jagte ham rundt om Hornet-
den norske malstrøm-
- og helvedets flammer, før jeg giver op!
Det er derfor, I er her.
At jagte den hvide hval over jordens have-
- til han sprøjter sort blod og vender bugen i vejret!
Hvad siger l? I virker ret modige.
Skal vi give hinanden hånden derpå?
Kom med en kande toddy!
Harpunerer, hent jeres våben! Styrmænd, jeres spyd.
Sømænd, stil jer omkring mig-
- så jeg kan genoplive en ædel slægtstradition.
Drik og send videre! Hele vejen rundt.
Tag store slurke. Det brænder som ind i helvede.
Lad kanden gå rundt! Det brænder som ild i jer.
Ræk mig den. Nu er den næste tom.
Styrmænd!
Kryds jeres spyd.
Lad mig fatte aksen.
Kan I mærke det? Lyset, som slog ned i mig...
... slår nu ned i jernet.
Brænder det, folkens?
Brænder det?
Harpunerer, tag skaftet af og vend våbnet på hovedet.
Drink nu, harpunerer. Drik og sværg.
Må Gud jage os alle-
- medmindre vi jager Moby Dick i døden!
Død over Moby Dick! Død over Moby Dick!
Moby Dick... Navngiver de visse hvaler?
Ja, store, morderiske hvaler, som folktaler om.
Hvaler, som har dræbt 10 gange hundrede mænd.
Som Timor Tim, New Zealand Tom eller Morquan i det Japanske Hav.
Hvaler får store navne efter store handlinger.
Og størst af dem alle er Moby Dick.
En hvid hval, sagde Ahab. Kan en hval være hvid?
Ja. Den er hvidere, end al den sne, der nogensinde er faldet.
Den er en stor flydende gravsten af marmor.
Hvide søfugle svæver over den. Fugle, hvide som engle.
- Hvor svømmer Moby Dick? - I alle jordens have.
Det er måske ikke kun én hval. Moby Dick er måske hundred hvaler.
Så har de alle skæve kæber og harpuner i det hvide skind.
Mange har jagtet Moby Dick og kastet harpuner efter ham-
- blot for at smage hans hævn. Nogle påstår, de har dræbt ham.
Men han kommer altid glidende tilbage, enorm og hvid...
... og gådefuld. Udødelig, som de siger.
- Prøver du at skræmme os, Manxman? - Jeg siger det bare, som det er.
Der blæser hun!
Om styrbords bov!
Nu dykker hun!
Styrbord!
Fir bådene ned!
Sæt storsejlet. Læg bådene ud!
Flask, en dollar på, at vi rammer først.
Top!
Ro til!
Ro, indtil jeres øjne falder ud!
Klø på, til I brækker ryggen! Ro til af alle djævelens kræfter!
Ro så!
Ro, så årerne ryger af!
Kom så!
Ro, kammerater!
Ro...
Ro... Ro, kammerater!
Lange, stærke åretag.
Ro, så lever og lunger sprænges! Sidder I der og sover?
Ro for livet!
Sådan. Det er godt.
Tag så fat, drenge!
Ro!
Bagbord.
Mand over bord!
Kap linen!
Queequeg, min ven! Sker det her ofte?
Ro til!
Så parterede vi den første hval og kogte spækket til olie-
-som kunne få lamperne til at lyse og urene til at tikke i hjemmene-
-og måske salve en konges hoved.
Da vi til sidst smed hvalens kadaver ud i havet-
-var der ingen, der sørgede.
Lyset... sluk det!
Kaptajn!
- Starbuck? - Ja, kaptajn.
Det er sent. De burde gå til køjs.
Sove?
Køjen er en kiste. Lagnerne slynger sig om mig.
Jeg sover ikke. Jeg dør.
Hvalen gav 85 fad olie. Forseglet og opmagasineret.
- Hvordan er vinden? - Nord-nordøst og jævn. .
Jeg vil ikke blive her. Vi styrer mod Stillehavet.
Sæt kursen mod sydøst og Guinea-strømmen.
Javel, hr. kaptajn.
Starbuck...
Har De tænkt på hvalernes færden på de fire have?
Jeg ved bare, at de søger føde forskellige steder i løbet af året.
Se her...
Søkortet er tegnet efter logbøger fra hvaljagtens spæde start.
Det inddeler havene i breddegrader og længdegrader.
Her er årets måneder.
Her er de skibe, som har besejlet havene.
Og de hvaler, de har set. Størrelse, farve og antal.
Og hvor de var på vej hen.
Her kan man følge pukkelhvalerne, blåhvalerne, grønlandshvalerne...
Og kaskelothvalerne. Sømil efter sømil.
Jeg kender deres ruter, som årerne i min arm.
Mener De, at man kan forudse deres færden?
Ja, så sandt som blodet strømmer i mine årer.
Så kan vi følge dem, dræbe dem og fylde vor last på rekordtid.
Ja, og det vil vi gøre, mr. Starbuck.
Når vi har udført vores vigtigste opgave.
Hvad taler De om, kaptajn?
Ham, mr. Starbuck. Ham.
Enspænderne opfører sig som hvalflokke.
Passer udregningerne, befinder han sig nu ud for Kap det Gode Håb-
- med hele Det lndiske Ocean foran sig.
Næste måned passerer han Bengalen, til marts Suluhavet-
- på sin vej østpå mod Stillehavet.
Og jeg vil vente på ham... her.
Ved nymåne i april.
- Mr. Starbuck? - Jeg meddeler rorgængeren kursen.
Kom tilbage, sir.
Hvorfor så lang i mælet? Vil De da ikke dræbe Moby Dick?
Jeg er parat til at dræbe en hvilken som helst hval, kaptajn.
Men jeg er her for at jage hvaler ikke for at deltage i en privat hævn.
Hvor mange tønder spermieolie får vi ud af Deres hævn?
Det handler ikke om penge.
Det ville bringe mig en stor belønning... her.
At blive forbitret på et dyrs naturlige adfærd er blasfemi.
Blasfemi? Jeg ville hævne mig på solen, hvis den krænkede mig!
Hør her, Starbuck. Alle synlige genstande er kun papirmasker.
Et uudgrundeligt, men intelligent væsen har formet maskernes træk.
Den hvide hval plager mig.
Den besætter mig.
Og dog er den blot en maske.
Det er det bag masken, jeg hader.
Det onde, som har pint mennesket siden tidernes begyndelse.
Det, som hærger og lemlæster vores race.
Det dræber os ikke straks, men lader os leve-
- med et halvt hjerte og en halv lunge.
Gud bevare os alle.
Besætningen er med mig, mr. Starbuck.
De hørte dem forpligte sig.
Og nu...
Hvad siger De?
New Bedfords bedste hvalfanger kan vel ikke-
- afvise den fornemmeste jagt af dem alle?
De skal vide, at jeg er imod det.
Men De skal ikke frygte Starbuck.
Lad Ahab vogte sig for Ahab.
Vogt Dem for Dem selv, kaptajn.
Vi forlod de kolde have og sejlede sydpå under solen.
Sydpå, langs Afrikas kyst-
-til vi rundede Kap Horn og sejlede østpå-
-mod det lndiske Ocean...
- Op i riggen! - Javel, sir!
Jeg havde min første vagt i mastetoppen-
-mens skibet gled frem.
Jeg blev opfyldt af det rullende skib-
-fjernt fra menneskers bekymringer på land.
Hval i sigte!
- Hvor mange? - Styrbords, mr. Stubb!
- To hvaler! Nej, fire! - Hvad ævler han om?
Seks... syv. og tre dusin til!
Se! Der er mindst hundrede hvaler!
- Kom ned! Du har fået solstik. - Jeg sværger! Hundrede hvaler!
Tohundrede!
Det må jeg sige, mr. Flask! - Gør bådene klar!
Yderligere 40 fade, sir!
Ohøj! Kaptajn Boomer her. Må jeg komme om bord?
Ja.
Boomer, sir. Mit skib hedder Samuel Enderby og er fra London.
- Ahab. - Kaptajn Ahab, se der.
Sikke et cirkus!
Kom så, folkens! Fang tre til mig og kaptajn Ahab!
Bare rolig. Jeg ødelægger ikke skibet.
Krogen er bedre end den ægte vare.
Perfekt til merlespiger og til at banke fornuft ind i sømænd.
Og især til at åbne tønder med rom...
Pip! Hent noget rom!
De har elfenbensben. Landkrabberne ved ikke, hvad de går glip af.
Da jeg fik min elfenbensarm, kunne jeg have takket hvalen.
En hval åd armen til morgenmad. En ordentlig kleppert.
Den skubbede en tidevandsbølge foran sig og efterlod en tyfon.
Gammel og arret var den...
Kaptajn Boomer... hvilken farve havde den?
Den var hvid, sir. Hvid som sne.
- Jeg så den igen for en måned siden. - De dræbte den vel ikke?
Nej, den stak af. Godt det samme.
- Hvor så De den hvide hval sidst? - Ud for Kap det Gode Håb.
Den var på vej nordpå mod Madagaskar.
Starbuck!
Man så en hvid hval ud for Kap det Gode Håb i sidste måned.
Mit søkort stemmer!
Den vil være ud for Bikini i april!
Stop jagten! Tag bådene op og sæt sejl!
- Hvad så med de fine hvaler? - Op i riggen!
Jeg sejler ikke med Dem. - Min båd!
Starbuck, skær kadaveret frit, beordr mændene tilbage!
Hvad nager Dem, sir?
Kaptajn Ahab, tænk Dem om.
- Hejs storsejlet!! - Nej, sir.
Starbuck, modarbejder De mig?
Kun én Gud hersker over jorden, og kun én kaptajn over Pequod.
Fart på! Kap linen!
- Flask! Hvad betyder det? - At vi skal vende om.
Enten er de skøre, eller også er jeg blind.
Idioter! I skærer min hval fri!
Kom om bord. Vi sætter sejl.
-Så I ikke signalet? -Jo, sir. Det gjorde vi.
-Hvorfor parerer I så ikke ordre? -Det gør vi om lidt.
Vejret er godt, ingen er faldet over bord, her er masser af hvaler.
- I skal parere ordre uanset hvad. - Vi er bare opsatte.
Vi er jo på hvaljagt og lugter blod.
Vi ville ikke engang have hørt den sidste basun lyde!
Hør efter. Kom om bord.
Vågn op! Fart på!
Det her er ondskabens rejse, det siger jeg jer.
Får Ahab sin vilje, vender ingen af os hjem igen.
Mr. Starbuck, De er bare nedtrykt.
Moby Dick er nok stor, men den er ikke så stor.
Jeg frygter ikke Moby Dick. Jeg frygter Guds vrede.
Guds vrede?
Det er vores opgave at dræbe hvaler og tage vare på deres olie.
Udfører vi opgaven korrekt-
- hjælper vi menneskeheden, hvilket behager Gud.
Ahab fornægter det.
Han afbrød vor rige fangst for at tilfredsstille sin egen hævntørst.
Han forvansker noget helligt til noget mørkt og meningsløst.
Han er en mørkets mester.
Ahabs røde flag udæsker Gud.
Hvis det er tilfældet, forstår jeg Deres mismod.
På den anden side er der ikke meget, De kan gøre ved det.
Hør her...
"En kaptajn, der bruger skibet til et andet formål end det tiltænkte"-
- "gør sig skyldig i egenmægtig tilegnelse".
- "Besætningen har da al ret til at fratage ham befalingen".
Det er stærke sager.
Fratage ham befalingen? Betyder det "at overtage?"
Ja, mr. Flask.
Det foreslår De vel ikke, at vi skal gøre?
De er ude på farligt vand, mr. Starbuck. T ænk Dem om.
Hvis vi adlyder Ahab, gør vi os skyldige i blasfemi.
Tør I risikere det, eller gør l som mig og overholder loven?
I må undskylde mig, men jeg har vagten nu.
Kaptajner kan ikke bryde loven. De er loven, i mine øjne.
Ahab er en dygtig kaptajn. Der er ingen blandt besætningen-
- som hellere vil adles af dronningen end få et spark bagi af ham.
Skriv da dit sidste testamente.
Jeg vil gøre det med et grin.
Latter er det bedste middel mod livets fortrædeligheder.
Mens vi styrede mod Bikini, holdt Ahab sig mest i sin kahyt.
Mastetoppen pegede tomt mod himlen.
Ingen råbte: "Der blæser hun" skulle lokke os fra hans eneste mål.
Og i april ved nymåne ankom vi til det farvand-
-hvor Ahab håbede at finde den hvide hval.
Udkiksposter, fart på!
Bemand udkiksposterne!
Guldmønten tilhører den med det skarpeste blik.
Den er 16 dollar værd! Jeg får først øje på hvalen.
Jeg vil bade i rom, hvis jeg får mønten.
Mand over bord!
Søsæt båden!
- Han er væk. - Havet opslugte ham.
Besynderligt.
19 april 1842. Ahabs søkort viser Moby Dick og nymånen sammen.
Men månen er ikke længere ny, og den hvide hval dukker ikke op.
Syv dage og syv nætter har han stået vagt.
Han spiser på dækket, sover stående. Hvor meget længere orker han?
Ingenting bevæger dig. Ingenting.
Siden posten faldt i havet, forsvandt vinden. Alt er stille.
Ingenting bevæger sig.
Solen er naglet fast til himlen som guldmønten på masten.
Du der, tag guldmønten og smid den i havet som løsesum.
Så blæser det måske op.
En sval vind. En sval vind...
Manxman, hold op!
Queequeg, hvad laver du?
Ser morgendagen. Knoglerne fortæller alt.
Queequeg, hvad er der? Hvad ser du?
- Hent skibstømreren. - Hvorfor det?
Tømrer!
Tømrer! Kom!
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Hvad koster en kiste?
En kiste? To dollar rækker langt.
- Vent lidt! - Lav kiste! To meter lang.
Rent træ. Som fra den bedste båd. Tætnet og tjæret.
Intet vand må trænge ind. Indgravér høvdingefjer på låget.
- To meter? - Queequeg, hvad snakker du om?
Pengene er dine. Havkisten er din. Harpunen er din.
Farvel.
Queequeg, hvad snakker du om?
Queequeg?
Queequeg! Hør efter!
Sig noget!
- Hvad skal vi gøre? - Der er kun ét at gøre.
Lav hans kiste.
Queequeg...
Du må spise noget.
Tag i det mindste en slurk vand.
Hvis du fortsætter sådan, bliver jeg meget vred!
Jeg forbyder dig at dø!
Queequeg... Din opførsel er ikke kristen.
Det er rent ud sagt hedensk!
Queequeg, husker du vores ed?
Du lovede at følge mig, spise det, jeg spiser, påmønstre samme fartøj.
- Du skal holde dit løfte! - Jeg har oplevet det her før.
En skønne dag ved de, at de skal dø.
De forærer deres ejendele væk og tager afsked.
Og så sætter de sig ned og venter på døden.
Mr. Starbuck, kaptajnen vil tale med Dem.
Sir?
Mr. Starbuck, en ny ordre.
Bliv her til kl. otte glas i aften.
Så sætter vi bådene i vandet.
Sæt kursen mod nord.
- Og ro væk herfra. - Javel, hr. kaptajn.
Jeg slår på tromme for dig. Kom så, Queequeg.
Af sted med dig, Queequeg. Følg tidevandet.
Af sted, Queequeg!
Bliver det i dag?
Han hører ikke efter.
Queequeg skal af sted. Ved I hvorhen?
Helt til Kokovoko.
Tilbage til Kokovoko, hvor han kommer fra.
Queequeg, hold op!
- Hvalen blæser! - Gør det ikke!
Hvalen blæser!
Hvalen blæser! Styrbord!
Hvalen blæser!
Det er ham!
Det er ham.
Virkelig? Kan du også se den?
Ja. Men det betyder ikke, at den er virkelig.
- Sæt bådene i vandet. - Skal vi jagte den om natten?
- Sæt bådene i vandet. - Bemand bådene!
Han dykkede ned.
Ind med årerne.
Han er tæt på.
Meget tæt på.
Vær beredt!
Der er han!
Fuglene flyver væk! Han undslipper!
Uden vind slipper han fra os!
Det er ikke en hval, men en stor, hvid gud...
Vend om! Tilbage til skibet! Vi bugserer hende.
Lange dage og nætter roede vi som besatte-
-mens den hvide hval svømmede videre-
-og øgede afstanden mellem sig selv og Ahabs hævn.
En sky! Styrbords!
Styr mod skyen. Vend hende om!
Mod skyen! Styrbord!
Ro alt, hvad I kan!
Ro os ind i vinden!
Ro til! Sådan!
Du så den hvide hval først.
- Guldmønten er din. - Tag den!
Vent! Hør efter.
Denne mand har fået sin guldmønt.
I får også en... når Moby Dick er død.
Når det sker, får I min andel.
Mine 10 procent af udbyttet fra denne sørejse!
Guld vil strømme fra Moby Dicks sår ind i jeres hænder!
For hver dråbe af hans blod får I endnu en guldmønt!
Hvad siger I så, folkens?
- Ud med sproget. - Mændene er paf, sir. Også jeg.
Hurra for kaptajn Ahab!
- Pip, toddy til alle! - Et skib om styrbord, sir.
Det er Rachel fra New Bedford. Kaptajn Gardiners skib.
Kaptajn Ahab, har I set en drivende hvalbåd?
Nej! Har I set en hvid hval?
Vi harpunerede den 10 sømil herfra.
Ikke død... Har I dræbt den?
Nej. Vi mistede båden. Vi har ledt efter den i tre dage og tre nætter.
Min søn var om bord på båden. 12 år gammel.
- Ahab, hjælper I mig med at lede? - Som kristne kan vi ikke afslå.
Jeg ved, I vil hjælpe mig. Det skal I simpelthen!
I må hjælpe mig!
Afslår vi, vil folk derhjemme spytte, når de hører Pequods navn!
- Kaptajn Ahab, svar! - Kaptajn Gardiner!
Jeg jager den hvide hval! Deres søns morder!
- Jeg mister tid. - Tid? Jeg har mistet alt!
Jeg følger efter Dem, indtil De siger ja!
Hurtigt! Sæt båden i vandet. Jeg kommer over til Dem.
Nej! Jeg må af sted!
Farvel.
Gud hjælpe Dem, kaptajn Gardiner!
Må Gud tilgive Dem, kaptajn Ahab!
Fyr op under gryden.
Ilden skal være klar-
- når vi koger den hvide hval til hellig olie.
Smed!
Jeg har en opgave til dig.
Tag disse harpuner og spyd og smelt dem.
Smed mig nye våben, som trænger dybt ind og sidder fast.
Men dyp dem ikke i vand.
De skal døbes korrekt.
Hvad siger l, folkens?
Kan I skaffe blod nok til at hærde stålet?
Tilføj jeres vrede til min.
I skal være tænderne i mit hjul.
Krudtet, som antændes af min fakkel.
Sværg ved jeres hjerte...
... sjæl...
... krop...
... Iiv og kærlighed.
Som jeg sværger ved mit liv.
Død over Moby Dick!
Død!
Ror i luvart! Vind fra agter.
Tag roret!
- Skal jeg rebe sejlene? - Nej, hun sejler fint.
Op på storbommen! Kantstil råerne!
Storbommen!
Træk, alt hvad I kan!
Gør jer fortjent til jeres salt!
Vi mister alle sejlene, hvis vi ikke slækker dem.
Mr. Starbuck, vi er tre dage efter Moby Dick.
- Gud har sendt os denne vind. - For at knuse os!
Fjern de ødelagte sejl. Sæt nye sejl.
- Alle mand til tops! - Javel, hr. kaptajn.
Op i riggen!
Så synker vi!
Op i riggen med jer!
Til tops!
- Vi kan ikke sætte flere sejl nu! - Det skal vi!
Det går ikke!
Masterne! Kap dem!
Masterne skal kappes af. Ellers kæntrer vi.
Kap masterne!
Starbuck!
Slip den!
Slip den, sagde jeg!
Eller jeg spidder jeg dig!
Elmsild!
Gud være os nådig!
Ja, folkens...
Se!
Den oplyser vejen til den hvide hval!
Og således slukker jeg...
... den sidste frygt!
Sæt nye sejl! Vi fortsætter!
Fart på, folkens!
Hvor er Pequods besætning?
Jeg kender ingen af de 30 mænd.
Han har stjålet deres sjæle!
De er handsker. Ahab udfylder og bevæger dem!
I må indrømme, at han gennemskuede tyfonen.
Han stirrede på den og fik den til at vige bort!
Ja, og han greb elmsilden. Det kan kun Ahab.
Jeg ser en galning skabe flere galninge.
Gid jeg kunne kurere galskaben.
Åh, Gud, hvor er du? Skal jeg... ?
Tag fat!
Vel hevet!
Det er en god dag, Starbuck. Himlen er klar.
Det var sådan en dag, jeg dræbte min første hval.
Fyrre år... for fyrre år siden og mange tusinde hvaljagter.
Hvorfor denne vanvittige jagt? Dette kogende blod?
Hvorfor trætte armen med årer, jern og spyd?
Jeg føler mig gammel, Starbuck, og krumbøjet.
Som en Adam flere århundreder efter forvisningen fra paradis...
Stil dig tæt på, Starbuck. Lad mig se et menneskeligt øje.
Det er bedre end at skue ud over havet eller himlen.
Kaptajn, jeg bønfalder Dem en sidste gang.
Lad os forlade dette farvand og vende hjem.
De har vel tilsvarende klare dage i New Bedford?
Hvad er det?
Hvad er det for noget navnløst, uudgrundeligt og sælsomt-
- som modsætter mig al menneskelig kærlighed og længsel?
Som presser mig videre og videre.
Til at gøre det, jeg aldrig ville drømme om.
Er Ahab Ahab?
Er det mig, Gud, eller en anden, der løfter denne arm?
Men hvis end ikke solen kan bevæge sig uden Guds usynlige kraft...
... hvordan kan mit hjerte så slå, og min hjerne tænke tanker-
- medmindre Gud styrer hjerteslagene, tankerne og livet-
og ikke jeg?
I guder! Vi snurrer rundt og rundt i denne verden.
Som ankerspillet der. Skæbnen er den hånd, der driver os.
Og hele tiden denne smilende himmel-
og dette urolige hav.
Sku ned i dybet-
og se det evindelige blodbad.
Hvem skabte væsnerne sådan, at de jager og dræber hinanden?
Hvor er morderne blevet af?
Hvem skal dømme, når dommeren selv sidder på anklagebænken?
Men det er en fin dag.
Og himlen er klar.
Hvad nager Dem, Starbuck?
Hvorfor ryster De?
Fordi jeg ikke tør myrde Dem og redde skibet fra undergang.
Jeg magter ikke at få besætningen med mig.
Og hvad værre er, jeg må stå Dem bi til den bitre ende.
Starbuck, De er bundet til mig.
Det er uigenkaldeligt.
Det blev bestemt, længe før skabelsen af havene.
Mærk efter!
Kan I mærke vindens lugt?
Det lugter af land! En ø!
Et koralrev. Grønt mos, muslinger...
Lidt af hvert fra alle de have, den har svømmet i. Hvalen er en ø.
Elijah.
- Hvad? - Den dag, vi sejlede ud. En mand...
Elijah, hed han.
Han sagde: "En skønne dag vil I vejre land, hvor intet land er".
"Den dag går Ahab i sin grav".
"Men han rejser sig og giver tegn".
"Og alle... "
"... alle... "
"... alle på nær ham vil følge ham".
Der blæser den!
Se!
Mastetoppe, fuglene markerer stedet. Se på fuglene.
Rorgænger, hold kursen!
Bemand bådene!
- Gælder væddemålet endnu, Stubb? - Ja.
Nej, Pip. Bliv om bord. Du er kaptajn i mit fravær.
Ned med bådene!
"Kaptajn Pip".
Så I ham? Så I hans pukkel? Som et stort, sneklædt bjerg.
Se, hvordan han glider frem. Majestætisk!
Kig ikke! Jeg kigger for jer.
Så I spyddene i ryggen?
Mine spyd! Mine!
Kastet for mange år siden.
Sådan! Ro til!
Tag fat! Ro af alle kræfter!
Ro til!
Lange, kraftige åretag. Ro, til I sprækker!
Moby Dick, blæs du i din basun! Spræng dine lunger!
Ro sagte nu.
Han dykkede ned.
Tag årerne ind.
Duk op til overfladen, hvide hval.
Vis os din skæve kæbe.
Vis os din rynkede pande.
Stig op!
Fuglene!
Fuglene! Der kommer han!
Efter ham!
Nu!
Hal ind!
Lad dem være!
Træk ind! Han må ikke undslippe!
Hvad er der med dig?
Du skal dø!
Din fordømte hval!
Ahab! Ahab!
Fra helvedes hjerte gennemborer jeg dig!
Af had spytter jeg mit sidste åndedræt på dig!
Fordømte hval!
Nu er det nok. Tilbage til Pequod.
Se der!
Ahab giver tegn til os. Han er død, men han giver tegn.
Efter ham, folkens! Efter ham!
- Efter den djævel? - Moby Dick er en hval!
Et monstrøst bæst, men en hval.
Vi er hvalfangere. Vi dræber hvaler.
Vi dræber dig, Moby Dick! Ro!
I hørte mr. Starbuck.
I hørte, hvad han sagde? Er I hvalfangere eller ej?
Ro, tumper!
Du skulle ikke være kommet tilbage! Vi sprætter dit grin op!
Kisten!
Den druknende Queequegs kiste blev min redningskrans.
I en dag og en nat bar kisten mig over bølgerne.
Så nærmede et skib sig. Det var Rachel.
Rachel, som i sin søgen efter sine savnede børn-
-fandt en forældreløs.
Dramaet er forbi. Alle er forsvundet.
Havet blev til et ligklæde-
-for Pequod, hendes besætning og Moby Dick.
Som den eneste overlevede jeg og kunne fortælle denne historie.